Дослідження динаміки ендотеліну-1 в патогенезі експериментального перитоніту та під впливом різних способів корекції (Perioperaciina Medicina, 2022)
Актуальність. На даний час одним з найважчих ускладнень гострих запальних захворювань органів черевної порожнини є перитоніт.Мета. Дослідження розвитку ендотеліальної дисфункції при експериментальному перитоніті та порівняння її корекції за допомогою розчину декаметоксину, аміногуадину та L-аргініну.Матеріали і методи. Дослідження проведено на 260 білих щурах репродуктивного віку (3 місяці), маса тва- рин — 180–220 г. Тварини були розподілені на 4 групи. Каловий перитоніт моделювали шляхом уведення 10 % калової суспензії в дозі 0,5 мл на 100 г ваги тварини до черевної порожнини лабораторних тварин пункційним методом.Результати. Виявлено патологічне підвищення показника вазоконстрикції, викликане експериментальним перитонітом. Встановлено, що використання розчину, який складається з декаметоксину (10 мг/50 мл розчину) і натрію гіалуронату, є ефективним способом санації та основою для подальшої корекції ускладнень експериментального калового перитоніту. Використання аміногуадину у поєднанні з санацією черевної по- рожнини розчином декаметоксину проявило позитивний вплив на зниження рівня ендотеліну-1 в умовах змодельованого перитоніту. Поєднання донатора оксиду азоту з розчином декаметоксину та натрію гіалуронату виявилось ефективнішим порівняно з залученням інгібітора індуцибельної синтази оксиду азоту.Висновки. Враховуючи вплив ендогенної інтоксикації на підвищення маркера вазоконстрикції, можна стверджувати, що одним із першочергових факторів нормалізації рівня ендотеліну-1 є вибір ефективного способу санації черевної порожнини, що обґрунтовує вибір розчину декаметоксину (10 мг/50 мл розчину), в умовах нашого дослідження.
Keywords: експериментальний перитоніт; ендотеліальна дисфункція; ендотелін-1; санація; декаметоксин; аміногуадин; L-аргінін